Tack.
Hej. - Jag tar detsamma.
- Ah, bröllop! - Ah, bröllop...
Ingen annan kan ta din plats
förutom 25-åriga personliga assistenter
- Natalie var efter vi hade gjort slut. - Minuter, men bra försök.
Jag hörde att den nya stack.
Michaela och jag har gått skilda vägar, ja.
- Unga kvinnor kan inte bestämma sig. - Nej.
Du förstod mig, Kate.
För att jag är barnpsykolog. Hur mår den nypensionerade nyrikingen då?
Jättebra. Jag spelar mitt livs bästa golf.
Du kommer att bli så uttråkad.
- Prat. - Uttråkad.
- Du ser jättebra ut, förresten. - Tyst.
Jäklar! Fortfarande stilig. - Han är här. Kenny.
Är det han? Han har snygg kropp. - Pens tennistränare.
- Kate måste komma ut lite. - Jag kommer visst ut.
Datorn i trädgården är inte att komma ut.
- Ni två måste bli ihop igen. - Inte nu, Jerry.
Vi lever på hoppet.
- Hej. - Du är Ken, va? Hej!
Whoosh! Blommor! Tack, de är jättefina.
- Du är allergisk. - Bara lite.
- Kate är ju allergisk. - Bara lite.
- Förlåt, jag visste inte. - Jag gillar dem och vill ha dem!
- Kate är ju allergisk. - Bara lite.
Låt bli!
- Michaela. - Jag ska hämta min bil.
Flytta på din, jag vill ut!
- Vem är han? - Min nye älskare.
Jäklar.
Tuta lite högre. Du har inte väckt hela gatan.
- Mamma, du ska hjälpa mig. - Jag kommer!
"Jag är Jean-Baptiste Durain, 57. Jag bor i Paris."
"Jag vill konversera med dig."
Det här har aldrig hänt förut.
Den förlorade dottern åker iväg till en högre läroanstalt.
- Hurra för henne! Vart ska du nu? - Edinburgh.
Edinburgh. Lysande. Lysande. Säg ja till allt.
- Inte allt, Jerry. - Nej, visst inte.
- Jerry! Här har du. - Nej, jag behöver inte den.
Hur som helst, Sophie... Bollen är rund.
- Vi ses till jul. - Vi ses, farbror Jerry.
Glöm inte i morgon kväll. Ken kommer trots det med blommorna.
- Andra gången gillt. - Kanon!
Så ska det låta. Klockan sju hos oss.
- Jag tror det är hennes serve. - Hoppas inte det.
Snyggt slag, ding dång.
En vecka till, gamle gosse, och du gör det här varje dag.
Det här ska bli vårt nya kontor. Vi har slitit hela livet för det.
Ja... Ja, jag antar att du har rätt, min vän.
Vi ska leva drömmen. Nu är det slut med att lyda bossen.
- Och det är vi som styr och ställer. - Snyggt.
- Blir vi inte uttråkade? - Uttråkade med allt det här?
Uttråkade?
- Inte ryggen igen? - Jo.
- Nåt jag kan göra? - Sätt tummen precis där.
Om jag står här börjar folk prata.
Tvätta alltid jeans ut och in. Ser nåt svullet ut så är det det.
Och stoppa aldrig nåt i munnen som inte har kokats först.
Det är pappa. - Hej, pappa.
- Hej, min älskling. Har du kört? - Jag ska iväg nu. Mamma är här.
Mamma och jag var aktiva på campus. Jag kan återuppleva studenttiden där.
- Nej, det är min tur. - Verkligen.
- Jerry kör vilse. - Hur blir pensionärslivet?
Vet inte. Jag kanske äntligen köper båten och seglar jorden runt.
- Du skulle göra det med mamma. - Det är sant.
- Jag ska köra långt. - Ring när du är framme. Älskar dig.
Han hotar med att återuppleva sin studenttid. Hur var ni på college?
- Naiva, orealistiska, oförberedda. - Allt som jag är nu.
Det är du inte alls. Iväg nu. Glöm inte ringa när du är framme.
Gå alltid ut i grupp. Längtar du hem, kom hem.
Hitta ett bra taxibolag med bara kvinnliga förare.
Bara kvinnliga förare. Okej. Nåt mer?
Var dig själv. Du är underbar.
Hej, älskling! Jag är hemma!
Hej, Rumps. Kom hit.
Vad ska vi göra i eftermiddag? Vi super oss fulla.
Hej, älskling! Jag är hemma!
Ni kan inte gömma er. Jag såg er. Vi måste planera er sista vecka.
- Självklart. God morgon, Doreen. - Tur att vi åker samma tåg.
- Det är för era synder, mr Jones. - Du vägrar att kalla mig Richard.
Ja. Ni har ett möte med de nya ägarna kl. 10. Vet ni vilka de är?
- Unga är allt jag vet. - Jag följde ert råd om pensionen.
Jag tog deras erbjudande. Många gjorde det.
- Janice och Marcus också. - Det är ett bra erbjudande.
- Ni har en prostatakoll kl. 14.15. - Jag kommer att sakna våra samtal.
- Min avskedsfest är på fredag. - Jag tror inte att det är fest.
- Allt är borta, Richard. Rubbet. - Va?
God morgon, allihop!
UTMÄTNING
- Richard, vad händer? - Jag har ingen aning, Janice.
- Visste du om det här? - Är det lagligt? Kan de göra det?
Vänta lite. Det vet vi inte. Ge mig lite tid, snälla.
- Får vi ut lönen? Visste du det? - Klart han inte visste.
- Är det sant att aktien är värdelös? - Ja.
Jisses.
De släpper väl in oss nån gång. För att hämta våra saker, alltså.
Doreen, jag lovar dig. Jag ska reda ut det här.
Hör upp. Jag ska ta reda på vad som händer, men jag behöver lite tid.
- Vad ska vi göra nu? - Vad kan du göra?
Jag vet inte, men jag lovar er att se till-
- att ni alla får det ni ska ha. Jag kommer inte att svika er.
Okej, Jean-Baptiste. Här kommer jag.
Jag är intresserad av...
...konst och... kultur.
Jag älskar resor och äventyr-
- och generallt att vara spontan. S-P-O-N-T-A-N.
Herregud...
Sotheby's sålde i dag en diamant för otroliga 10,8 miljoner dollar.
Färgskimrande "Regnbågsögat" ropades in på auktion i New York.
Köparen vill förbli anonym.
- Stenen ska pryda ett halsband. - Eller säljas för svältande barn.
... oerhört glad för sin present. I Sky News sändning kl. 19...
Jäklar!
Okej, Ken, jag kommer.
- Två gånger på en vecka. - Vi måste prata.
Inte nu, jag är upptagen.
- Hej, Ken. - Titta, inga blommor.
- Jaha, det är du igen. - Ken. Igen. Hej.
- Kate, jag måste prata med dig. - Ja.
Okej, kanon. Det ser jag fram emot.
- Har du druckit? - Nej. Ja. Vad spelar det för roll?
Stor roll. Du överdriver och lovar vitt och brett.
- Det är stora problem på jobbet. - Ta det med Anastasia, Michaela...
Culco är i konkurs. De nya ägarna har tömt oss på allt av värde.
Aktien är värdelös. Vår pension var kopplad till den.
Lånen på husen, barnens skolpengar, allt vi hade sparat åt dem är borta.
Jag fick med mig alla på företaget. Marcus, Janice, till och med Doreen.
Kom.
- Vad vet vi om dem? - Lavco. De dök upp ur tomma intet.
Holdingbolaget hette Lexon.
Vi övertalades att lägga vår pensionsfond i deras.
Lexon var ett bulvanföretag. Vår pension blev till damm med dem.
Det är alltid nån större bakom.
Nån som kan två sina händer och sen gå vidare.
- Fortfarande allergisk mot katthår? - Mer än nånsin.
- Du tog din doktorsexamen. - Ja.
- Hur är det att vara lektor? - Underbetalt.
- Hur är studenterna? - Undermotiverade. Sätt dig nu.
Jag är inne på sajten, men jag stängs ute.
Vi behöver ett lösenord. Vi behöver...
- Matt. - Vi behöver Matt.
- Att hacka är olagligt, mamma. - Du ska inte göra nåt olagligt.
Men jag undrar om du oavsiktligt kunde snubbla in på den.
- Oavsiktligt snubbla in på den? - Gör som din mamma säger.
- Pappa? Vad gör du där? - Det är en lång historia.
Jag ska ha valuta för din förslösade ungdom som jag betalat.
Jag måste ta min andra dator. Vänta här.
- Är det hans rumskompis Tyler? - Tror det. - Tyler!
- Stäng dörren! - Stäng den nu!
- Mr og mrs J? - Ja, vi är här på Skype.
Förlåt.
Jag har mejlat lösenordet. Det får in er.
- Duktig kille! - Härligt att se er tillsammans igen.
Vi är inne. Jag har alltid velat säga det.
Så där. Lexon ägs av Vincent Mathias Kruger, hedgefondschef.
Född i Budapest, bor i Paris, otäckt ung.
Ivrig sportare, konstmecenat och ungdomsmentor.
En pengagalen, omoralisk liten skit. - Men du slipper inte undan med det!
- Han hör dig inte. - Han ska få känna på min vrede.
- Vad är din plan, Guevara? - Jag åker till Paris.
I Paris knackar jag så hårt på hans dörr att han betalar mig.
- Jag ska ta det som är mitt! - Vårt.
Jag slet inte i 25 år på det skitjobbet för att nån liten...
...idiot som han ska valsa in och trolla bort min, vår pension.
Jag gör det för alla som bara följde reglerna.
- För Marcus, Janice, Doreen, dig... - Nej, gör det inte för mig.
För barnen.
- Hur är din franska? - Rostig. Hur så?
Nej. Nej, nej, nej. Absolut inte. Aldrig. Aldrig!
- Du missade igen. Andra gatan! - Jag kom inte över.
- Vad då, kom inte över? Blinka. - Jag blinkar, men det skiter de i.
Hur kan du inte köra bättre? Du har haft år på dig att öva. Var säker!
- Det är väldigt olikt henne. - Hon kan ha fått nån bättre.
- Bättre än Ken? - Vår hund är bättre än Ken.
Låt oss bara allt klart.
Vi reder ut den här röran och lever sen resten av våra liv var för sig.
Det låter bra.
Kom, Trotskij. Nu gör vi det här.
Tack.
Det gick inte.
Minns du på Sophias skola när vi inte kom in till rektorn?
- Och du... - Ja.
Värt ett försök.
Åh, älskling. Åh, jäklar. - Vatten, snälla.
- Vilken våning? - Översta.
- Inte illa. - Man glömmer aldrig sånt.
- Kan du göra det med din... - Nej!
- Mr Krugers kontor? - Ja.
- Jag beklagar. - Det är okej. Kan jag hjälpa er?
Du köpte mitt företag förra veckan och körde det i botten!
- Jag förstår inte. - Du är en pengagalen gris!
Ditt företag...
...köpte mitt företag...
...och körde det i botten.
Lugn, Kate.
- Jag tömmer många företag. Vilket? - Culco.
Culco? Det var förra veckan. Jag lever i nuet. Maintenant.
Du ska få för maintenant. Vi vill ha våra pengar.
- Vem är du? - Det här är min fru. Exfru.
- Du förnekar det inte? - Nej.
Folk är beroende av pensionen de skulle få. Det är inte schysst.
Okej, du har rätt. Det jag gjorde var fel, förkastligt-
- rentav ont och borde vara olagligt. Men det är helt lagligt!
Lyssna på mig, din lille skit. Du förstör hederliga människors liv.
- Folk som alltid har följt reglerna. - Det är hon som bär byxorna, va?
Ja, vi är den äldre generationen. Vi är upplysta.
- Vi är skilda. - Och vi är klara.
Sätt ner mig! Jag kan inte andas! Sätt ner mig! - Sätt ner min fru!
Så där. Exfru.
- Vi kunde ha tagit dem. - Vi ska sänka honom!
Vad gör vi nu?
- Stäng munnen. Vems är hon? - Jag skulle tippa på... Krugers.
Bingo!
- Vi följer efter. Låt mig köra. - Nej, du glömde ditt körkort.
- Jag kör mycket bättre. - Du tror att du kör bättre.
- Minns du Hammersmith-bron? - Du glömde fylla på olja i tanken.
Kör snabbt. Snälla, de sticker.
- Du måste hänga med, Richard. - Kör vi för nära så ser de oss.
- Världens kortaste biljakt. - Ska jag köra mot rött?
Nej, gud förbjude, Richard.
- Det var häftigt. - Tack. Vi kunde ha dödat en nunna.
Många nunnor kanske. En hel hög döda nunnor.
Där är de! Jag såg dem! Snälla Richard, låt mig få köra.
- Okej. Det var ett tag sen. - Vad åt du till lunch?
- Spänn fast dig. - Vad gör du?
Vi åker bakåt. Bakåt, Kate! Jag tar på mig bältet nu.
Nej, nej, nej! Kate!
- Håll i dig. - Jag håller i mig!
- Vi hade inte råd med försäkringen. - Skit i försäkringen.
Vi klarade det! Där är de.
Sätt på låt nummer 3. Den hjälper mig köra.
- Var lärde du dig köra? - Till skolan.
- Med barnen i bilen? - Jajamän.
Förlåt. Förlåt.
- Mamma och barn! - Jag vill inte köra på barnet!
Förlåt. Få inte panik nu. Jag känner att du får panik.
Vi är snart ikapp.
Herregud. Det var nära ögat.
Nu är vi snart ikapp.
- Var det en sten? - Okej, vi blir beskjutna.
- Stanna, stanna. Lämna bilen. - Verkligen? Lämna den?
- Bara lämna den här? - Bara gå iväg.
- Vi kan inte lämna den här. - Okej. När du har rätt har du rätt.
Hoppa in igen. Herrejesus, du är galen.
- Förlåt, förlåt, jag fick panik. - Jag förstår, men vi måste sticka.
- Okej, en kopp te. - Prata inte om te i Frankrike.
- Du har kvar din väska. - Du med.
- De har hållit rätt bra. - Bättre än vi.
Det var garanti på dem.
- God kväll. - God kväll. Vi vill ha två rum.
- Era pass, tack. - Varsågod.
- Mrs Jones. Och mr Jones. - Ja.
- Och ni vill ha två rum? - Ja.
- Är ni syskon? - Nej.
- En svit kanske? Vägg i vägg? - Det behövs inte. Vi är skilda.
- Men du behöll hans namn. - Ja, för att barnen heter det.
Ni semestrar tillsammans för att se om lågan kanske brinner än.
- Varför inte? - Inte alls. Lågan har slocknat.
- Död, borta. - Vi är i Paris. Man vet aldrig.
De enda två rum jag har kvar är tyvärr angränsande.
- De där då? - De är tagna. Vi har många gäster.
- Vi tar dem. Tack. God kväll. - God kväll.
- Jäklar. Vilken våning? - Ingen aning.
Masserar du mig med liniment?
- Nej. - Bara en tanke.
Om du älskar konst och kultur måste du komma till Paris.
Du kan aldrig gissa var jag är.
Fantastiskt. Kan vi ses i morgon?
Varför inte?
Det står två skålar till Rumpus och kökslampan är tänd.
- Sophie, har du fått nåt sex? - Ge hit. - Hej, kära Sophie.
Du har inte hört av din mamma? Vi skulle träffa henne i går.
Av alla syltor i världens alla städer så går hon in på min.
Vad är sannolikheten för det?
- Steak frites tar du. - Jag är vegetarian nu.
- Du älskar kött. - Människor förändras.
- Men du tar ostsufflé. - Nej.
- Du älskar ost. - Kolesterolvärden förändras.
- Hur är det med din prostata? - Den funkar. Dina liktornar då?
Vad snällt. De är hemska. Högklackat går inte längre.
Våra åldrande plågade kroppar.
- Får jag? - Ja, kom då.
Hej, gumman. Hur går det? Vad roligt att höra.
Du gillar folket på studenthemmet? Jag är så stolt över dig!
Ja, klart att du måste lägga på.
Ring mig senare. Ja, jag älskar dig. Hej då!
- Vad skulle jag säga till henne? - Det är okej.
Hej, gumman. Hur går det? Jaså?
Skriv en uppsats för varje fest. En uppsats för var tredje fest då.
Nej, jag är så stolt över dig. Sa mamma det?
Två själar och en tanke. När du pratar med mamma, säg...
Säg att jag saknar henne. Okej. Jag älskar dig. Hej då, gumman.
- Vad har det tagit åt dig? - Jag vet inte. Paris, pensionen.
Umgås med dig? Få våra pengar stulna?
Det räcker nog.
- Det här är trevligt, va? - Ja.
Michaela? - Ett ögonblick bara.
Jag kan inte prata just nu. Snälla, snälla, försök förstå.
Det är okej, jag är bara trött. Jag äter på mitt rum.
Gissa vem som ska gifta sig.
"Vincent Kruger och Manon Fontane förebereder sitt bröllop vid Cannes."
"Bröllopet tros äga rum på Krugers 1800-talsslott"-
- "i den exklusiva enklaven Cap d'Antibes."
- Vi måste gå på det bröllopet. - Bröllopshatet är allt vi är ense om.
- Se på hennes hals. Det runt den. - Fint.
- Fint för 10 miljoner dollar. - Jättefint.
Jag vet att det är Regnbågsögat. Jag tyckte jag kände igen den i går.
- Den auktionerades bort rekorddyrt. - När blev du diamantkännare?
När barnen flyttade. Dagtids-tv är fullt av onödig information.
Och nu livsförändrande.
Jag slår vad om att hon bär diamanten på bröllopet.
Den diamanten är vår pension. Den diamanten är Doreens pension.
Vi borde sno den.
- Vi tar bara det som är vårt. - Vill du stjäla en diamant?
- Vi får inte våra pengar. - Är vi Rosa Pantern?
Varför inte? Vi är rökta. Vi har ingenting. Vi tar det som är vårt.
Jag är trött på giriga miljardärer som stjäl och förstör detta land.
Inte detta land, för Frankrike har bra välfärd och demonstrationer.
Det är en dum idé, Kate. Tokig, korkad.
Dum, men lysande. Lysande idé.
- Jaså? - Varför inte? Vad har vi att förlora?
- Förutom vår värdighet och frihet. - Exakt.
- Det är värt att undersöka. - Absolut. Vi undersöker.
- Vi ska åka till Rivieran. - Tillsammans. Vad roligt!
Härligt. Visst är hon vacker?
Ja, ja. Ja, jag förstår. Vad då, de tar inte kortet?
Klippte de det?
Där rök kreditkorten. Borta, kaputt.
- Vem sms:ar du till? - Ingen.
- Hon är vacker. - Inte min typ.
Ben till himlen, liten tajt rumpa. Klart hon inte är...
Förut kanske, men inte nu längre. Jag gillar mer alldagliga tjejer nu.
Om du försökte smickra mig så kan du dra åt helvete direkt.
Benen är inte alls lika snygga i verkligheten. De är airbrushade.
Jag har den. Den är av.
- Okej, okej. Vart ska hon? - Försök se ut som en turist.
- Ska vi kolla? - Ja.
Jösses.
MANON FONTANES MÖHIPPA
- Du borde gå in. Gå in. - Jag kan inte gå in dit.
- Och vem är du? - Jag är Miriam från Weymouth.
Jag är din nästkusin två släktled tillbaka på din blivande mans sida.
Okej, du är med dem.
Jättebra!
Förlåt.
Ah, mästaren!
Kan jag få en Martini? En jättestor!
- Jag tror jag gör ett stort missstag. - Nej då.
Vårt bröllop är hans affärsmöte.
Två texasbor med fruar kommer.
Vi har aldrig träffat dem och jag ska roa dem.
- Det är inte rätt. - Och de ska bo på Carlton.
- Härligt. Carlton. - Vad tycker du?
Du är gammal. Du måste ha varit gift.
Ja. - Tack.
Gamla, gamla jag... Vad jag tycker?
Att gilla dem är mycket viktigare än att älska dem, faktiskt.
Kär blir man lätt, Att gilla är mycket svårare.
Se bröllopet som en uppkörning. När man klarat den lär man sig köra.
Eller så kraschar man.
- Du gillar diamanten han köpte. - Ska du bära den på bröllopet?
Inte på vigseln. Jag byter efter halva festen och tar på den då.
Kom, tjejer. Nu paraseglar vi!
Jag gillar dig. Du är ärlig. Jag har inga såna tjejkompisar.
- Bra. - Kom nu. Det är så himla skoj!
Jag hatar dig, Richard!
- Man nickar till i min ålder. - Du snarkade.
En till olycklig ålderseffekt. Vad fick du veta?
- Jag får lätt skavsår. - Stackars du. Jag är så ledsen.
Sluta. Man måste vara bjuden på bröllopet-
- men hon tar på diamanten efter halva festen.
- Det låter bra. Nåt mer? - Hon är arg på den onde.
Han har bjudit affärsmän från Texas och hon måste roa deras fruar.
Nämnde hon var de ska bo?
- Vad snubblar vi in på dag? - Carlton Hotel, Cannes.
Vi söker fyra gäster från Texas.
- Det är grymt olagligt. - Förlåt. Jag hade inte bett dig...
Jag skojar. Vi gör det ofta. Vi ändrar på folks hotellbokningar.
- Inte bra, Matt. - Vänta.
- Ser hans ögon lite röda ut? - Ja, lite grann.
- Han ska väl inte? - Jo.
Tyler! Hej!
- Hej! - Ni skojar med mig. Ni två igen.
Kul att se dig, Tyler.
Vi har mr och mrs Hicks från Houston i Texas i Monet-sviten.
Och mr och mrs Baxter mitt emot i Manet-sviten.
Jag måste gå. Jag älskar mina nya glamföräldrar på Rivieran.
Vi ska alltså kidnappa fyra texasbor, låtsas vara de-
- gå på bröllop i ett slott, byta ut halsbandet och fly.
- Jag vet, det låter absurt. - Absurt, galet, korkat, dumt.
Men lysande. Ett litet problem bara.
Det är fyra texasbor och vi är bara två.
- Den är det! - Det är inte vår.
- Titta, det är den. Akta ryggen. - Jag har den.
Hej, gamle gosse. Kul att se dig, kompis.
- Vad kul att se er tillsammans igen. - Visst är det fantastiskt?
- Det var hemskt att välja mellan er. - Förbaskat synd hela sabla röran.
Jättekul att vara här. Vad ska vi hjälpa till med?
- Kidnappa? Stjäla en diamant? - Våldgästa ett bröllop?
- Kan vi prata lite? - Prata på. Jag har er väska.
Vad tror du? Han är med, hon är inte med.
Okej, vi är med.
- Okej. Förstår alla planen? - Jag är lika taggad som i Shanghai.
- När jag var i handelsflottan. - En kvinna i varje hamn?
Nåt sånt, ja. - Bara lite killsnack, Pen.
- Är du säker på att de här funkar? - Tre och de slocknar på fem minuter.
- Vem skrev ut dem åt dig? - Den förtjusande unge dr Jenkins.
Han är hemskt hjälpsam och har de varmaste händerna.
Hur vet vi vilka det är?
- Jag tror vi vet. - Nu gör vi det här.
- Jag är grymt kissnödig. - Visst.
Jag passar också på.
- Jag behöver också kissa. - Det är aldrig bra att hålla sig.
Helt otroligt! Vi band väl inte deras händer för hårt?
- Tror ni det? - Nej.
Det var galet. Jag har inte haft så här kul sen jag var på Guam.
- Jag var där i det militära. - Herregud.
Jerry, det där är stöld.
Det här är på riktigt, det händer. Om vi inte brukar allvar krossas vi.
Vi hämtar halsbandskopian och tar drinkar och mat på hotellet.
Hoppla, cowboy!
Hur hittade du nån som kunde göra en kopia?
- Ni vet, jag har mina kontakter. - Nej, Jerry, det vet vi inte.
Jag hade en gång en kort romans med en ung smyckesdesigner.
En romans med en ung smyckesdesigner?
- Lugn, Pen, det är okej. - Det är historia, allt är glömt.
- Det här är en skiss över slottet. - Vet du var alla vakter står?
- Ingen Jerry? - Han stack när jag badade.
Han skulle träffa en man. Det är väldigt skumt.
Låt honom inte förstöra det här. Att ni två är tillsammans igen.
Förlåt, jag blev lite sen. Snabbt litet uppdrag.
- Kul att våra vänner är ihop igen. - Kan vi fortsätta med planen, Pen?
Här kommer gästerna in. Där måste vi visa inbjudningarna.
Ni är Baxters och vi är Hicks. Och Matt...
Matt har kollat upp paren.
- Er Matt? - En sån klok pojke.
- Inte som vår Tim. - Det är illojalt.
Jag var bara ärlig. Han är ett akademiskt katastrofområde.
Bruden går iväg för att byta klänning och ta på diamanten.
Richard och jag byter ut diamanten och ger den äkta till dig, Jerry.
Ni två lämnar festen tidigt och om vi åker fast-
- är vi en missnöjd anställd och hans gåpåig exfru vars pensioner stals.
De hittar inget på oss och låter oss gå.
Eller så dödar de oss, styckar oss och slänger oss i havet.
- Richard. - Det är möjligt.
Varför blinkar du till Richard och klappar på din ficka?
- Vad yrar du om? - Jag vet när du ljuger.
- Släpp mig. Vad gör du? - Han har en pistol.
- Ska du visa den för hela stället? - Varför har du en pistol här?
- Du är galen. - Prata med honom!
- Varför har du en pistol? - Det är en attrapp. Lugna er.
- Vi tänkte att det var smart. - Den är äkta, attrapperna var slut.
- Vi? Så du låg bakom det. - Har du lett Jerry på avvägar?
- Nej, det var hans idé. - Det var mina kontakter.
Var fick du tag på pistolen?
Genom en gammal vän. Jag reste genom Frankrike på vägen till Guam.
Varför vet jag inget efter 35 år? Du har förstört kvällen.
- Lugna ner dig. - Drick mer vin.
- Låt oss åtminstone få se den. - Se vilken?
- Pistolen, Jerry. - Vill du se den?
- Kom igen nu. - Ingen tittar.
Kolla på den. Okej, en i taget.
Förlåt.
- Stilla, era jävla as! - Lugn, Pen. Ta ner den.
Herrejesus!
Okej, vi ska nog gå nu. Ja, drick upp. - Notan, tack.
- Vad säger ni nu? - Tror ni polisen tar oss?
Jag pratade med ägaren. Vi var i Legionen tillsammans.
Han sa att om vi betalar vinet så är allt okej.
- Jag känner mig lite tokig, Jerry. - Är du okej, Pen?
Sängdags för oss alla. God natt då.
- Vad gör du? - De verkade så glada.
För att vi är ihop igen. Jag vill inte förstöra det för dem.
Bara...
Gud, vad skönt.
Tror du att vi gör det rätta?
Som stjäl en diamant och kidnappar.
Utan skuggan av ett tvivel.
Sätt dig lite.
Jag sa att du skulle sitta. Att ligga funkar också.
Jag vet inte, jag drack dubbla gin. Jag tål inte sprit längre.
- Det slår på direkt i mig. - Du är mycket mer sympatisk nu.
Vad snällt, tack. Det är du också.
Vi var för unga när vi träffades. Vi skulle ha träffats nu i stället.
- Jag tror inte att det funkar så. - Varför inte?
Varför lämnade hon den senaste dig?
Det gjorde hon faktiskt inte. Jag lämnade henne.
- Hur är det med din rygg? - Hemskt. Dina liktornar då?
Olidliga.
- Dröm sött. - God natt.
- Herregud. Vi gjorde det väl inte? - Nej.
- Tack och lov! - Du behöver inte låta så lättad.
Kate, var var du? Jag väntade - igen.
Jag har inte haft sex på två år. Jag hade velat komma ihåg det.
Smaka. De är så saftiga. Ser du vad jag menar? Jättegoda.
Här kommer han ju, hingsten. Sov du nåt i natt, gamle gosse?
- Fick du sängen att skaka? - Bara med mitt snarkande, Jerry.
Vi har problem. Matt såg att de har fingeravtryckssensorer vid ingången.
- Alla skannas innan de släpps in. - Det är värre än Fort Knox.
Vi kan skala av deras fingertoppar och sätta över våra.
Texasbornas. Jag såg det i en film en gång.
- Förlåt. Jag rycks med så lätt. - Vi gör nåt lite mer normalt.
- Kan alla simma? Klättra då? - Har du klättrat, Jerry?
Ja, det har jag. När jag var i det australiska fallskärmsregementet.
- 7.28. - 7.32.
- 6.30. - Du är kvar på engelsk tid.
Nu gör vi det här.
Jerry! Du simmar åt fel håll.
Okej.
- Pen! - Jerry!
- Det är okej.
- Jisses. - Du har höjdskräck. Är du okej?
- Jag mår fint. - Du mosar mitt huvud!
- Har du pistolen? - Nej, tyvärr. Det var för farligt.
Jag är oberäknelig med den. Men jag gjorde mackor. Hungriga?
- Vi ska nog fortsätta. - Ja, kom. Häråt, häråt.
- Du är snygg i hatten. - Herr och fru Chambord från Qatar.
- God kväll. - Herr Chabard från Bordeaux.
Herr och fru Hussman från Hanoi.
Herr och fru Hicks och herr och fru Baxter från Houston i Texas.
- God kväll! - Trevligt att ni åkte så långt.
- Härligt att vara här. - Vi kan prata sen. Välkomna.
Det är inget bröllop, utan en affärsmöjlighet.
Snacka inte olja. Jag ska ha kul.
- Vi gillar att ha kul, va? Kom. - Tack. Jättefint slott.
Herr och fru Beltrami från Rom.
- Det gick rätt bra. - För stunden.
Nu smälter vi in.
Älskling, jag måste pudra näsan. Är du snäll och följer med mig?
- Jerry. - Kate sa åt oss att smälta in.
Skål.
- Vilken våning? - Plan 2.
Då så... Jag är strax tillbaka.
Det där är hennes rum. Okej, Jerry. 30 sekunder.
Goddagens, kompis. Hur är det? Jag letar efter dasset här.
Pissoaren, muggen. Nån aning?
Där nere. Våningen är privat.
Hennes fönster är öppet och en avsats leder till det.
Mer en balkong.
- Sakta, sakta. - Jag gör det sakta.
- Titta inte ner. - Jag tittar inte ner!
Vänd dig om. Vänd dig om.
- Så ja. Du är okej nu. - Det här är bra.
Bra gjort. Du är väldigt modig.
- Jäklar. Vänta, vänta. - Jag har dig.
- Tack. - Varsågod.
- Katter. - Och blommor.
Jag ska gå och byta om. Ursäkta.
Följ efter henne.
Jag kommer!
Kom in! Entrez!
Vad? Vill du se mig klä på mig nu? Ut! Ut!
Förlåt. Du undrar säkert vad jag gör här...
Jag är så glad att du är här!
Seså. Sätt dig ner och berätta om alla dina bekymmer för tant Miriam.
- Hur är det fatt? - Jag har gjort ett stort misstag.
Han kommer aldrig att älska mig.
Jag har sålt mig till djävulen. Jag är en hora, djävulens hora!
- Nej, nej, nej. - Jo, jo, jo.
Nej, det är du inte.
Jo, jag är en hemsk, otäck, ytlig person. Jag är en bluff.
- Jag är en bluff! - Nej, säg inte så om dig själv.
Du verkar vara en väldigt originell, lite spänd, klok, fantasifull tjej.
Tycker du verkligen det? Det är det snällaste nån har sagt till mig.
- Tack, tack! Du är så snäll. - Nej, det är jag faktiskt inte.
Ursäkta mig. Jag kommer strax.
- Så, så, Manon. - Varför gråter du?
- Jag är allergisk mot blommorna. - Jag beklagar.
Nej, Manon. Det är okej. Gör inte det.
De jäkla blommorna. Jag gillar dem ändå inte.
Vad hade du gjort? Du är erfaren. Vad tycker du om honom?
- Din man? Han är väl okej. - Okej?
Han är lite hjärtlös. Förlåt. Du hade kunnat få nån bättre.
Han behandlar dig nog som ett smycke.
Han behandlar dig säkert illa. Men han kan säkert förändras.
Det är lätt att säga "jag älskar dig" när man rullar runt på dyra lakan.
Det är oerhört mycket svårare när de behöver tvättas.
Jag är inte den du tror. Jag är inte Miriam från Weymouth-
- eller Katie från Texas, utan Kate från Surrey.
- Min exman ligger där på golvet. - Gör han?
Hejsan. Varför gråter du då?
Katterna. Men kasta inte ut dem genom fönstret.
- Han är väldigt stilig. - Ja, det är irriterande.
- Mustaschen vet jag inte... - Nej.
Din man stal nåt från oss och många andra bra människor.
Nåt mycket värdefullt för oss: vår framtid.
Så vi kom hit i kväll för att ta tillbaka det som vi tycker är vårt.
- Diamanten. - Det är inte särskilt fantasifullt.
- Förlåt, min rygg knäckte mig. - Manon, öppna. Det är Vincent.
- Ta den. Jag gillar den ändå inte. - Kanon. Här är kopian.
- Manon! - Ja?
- Varför kastar du ut blommor? - Vet du inte att jag är allergisk?
Var rädd om den. Det är ingen leksak. Den är väldigt värdefull.
- Mer värdefull än jag? - Inget är värt mer för mig än du.
Det borde du veta.
Kommer du att älska mig även när vi tvättar lakanen?
- Vad gör du? - Jag trodde du skulle nysa.
- En distraktion ska stoppa det. - Det är hicka.
Jag kan nysa igen.
Vad gör vi? Vi måste ut härifrån!
- Samma väg tillbaka? - Ja.
- Ursäkta, gamle vän. - Ja, goddagens, hör du.
Även om det inte står på schemat så vill min nya fru säga några ord.
En klok kvinna sa en gång till mig-
- att man kan älska sin man, men man måste också gilla honom.
Vänta, vänta, vänta. Och jag har till slut insett-
- att jag inte älskar Vincent. Jag gillar honom inte ens.
Så, Vincent, älskling...
Jag vill skiljas!
Stopp! Stopp! Det har skett en parodi på rättvisan!
Ta dem! Ta dem!
Leve revolutionen!
Förlåt.
Jag visste att det var nåt bekant med dig.
Nej, de är äkta!
Vi gör det här enkelt. Var är den äkta diamanten?
Jäklar.
Vilken smärta.
Vi är en missnöjd anställd och hans gåpåiga fru som vill ha sitt.
- Du sa inte exfru. - Nej.
Vi måste fokusera. - Har du hört talas om karma?
Du kanske straffas för allt elakt som du kan ha gjort i ditt liv.
Det är bara en tanke.
- Det är elakt! Nu är du en mobbare! - Var glad att jag inte slår kvinnor.
Säg nu var min diamant är!
Jag svalde den.
Jag sålde diamanten. Jag bytte ut den och sålde den äkta.
Jag gav pengarna till välgörenhet. Ett barnhem i Calcutta.
- Varför? - För att se om du älskar mig.
Du är galen. Jag tar hand om dig sen. - Avlägsna dem.
- Åh nej. - Okej...
Om jag hade vetat det hade jag haft snyggare underkläder.
- De avslöjar alla vinklar och vrår. - Herregud.
Vad glor du på?
Maken till fräckhet!
Ja, ja, Saigon i Vietnam 1964. Jag fick i mig lite granatsplitter.
De glömde tången och klämmorna där. Jag visste inte det.
- Kör dem till stupet. - Stupet?
- Whisky? En sista sup? - Inte min favoritsprit.
- Hoppas de klarar sig, Jerry. - Jag är säker på att de klarar sig.
- Sluta vissla, Richard. - Det hjälper mig slappna av.
- Det gör mig helt galen. - Okej, jag ska sluta vissla nu.
- Vi har stannat. - Ja.
- Vi rullar. - Ja.
Katie! Jag vill bara säga att vad som än händer...
- Det är väl inte ditt avskedstal? - Nej. Kanske lite.
- Det är bara det att... - Tyst!
Rör dig inte.
Den gungar tillbaka.
Jag ville bara säga förlåt, Kate. För att jag inte var en bra make.
Då säger jag också förlåt. För att inte låta dig vara den du är.
- Vad menar du? - Vi var för unga.
Det krävs två för att förstöra ett äktenskap och jag gjorde mitt.
Herregud! Hur som helst... Vad spelar det för roll nu?
Vi dör! Richard!
- Richard! - Jag har den. Håll i dig.
- Jag tycker att vi ska prova igen. - Prova vad igen?
- Jag och du. - Vad pratar du om?
Vi seglar jorden runt, som vi sa. Jag har haft så roligt här nere.
- Fokusera på att hålla i dig. - Känner du inget, Kate?
- Jo, rädsla! - Okej. Fundera på det.
Jag gillar dig jättemycket!
Kom igen!
- Är ni okej? - Manon... Tack!
Nej, det är jag som ska tacka för att du fick mig att se klart.
Hjälp mig.
Så där ja.
- Trevlig tjej. Passionerad. - Hoppas hon klarar sig.
Hon är envis och klarar sig. Vi måste simma härifrån.
- Vi blir lätta måltavlor. - Har du en bättre idé?
Jag känner en man med en båt.
- På nätet? - Ja, på nätet.
Man chattar, lär känna varandra och träffas om man gillar varandra.
Ni har inte träffats. Du vet inte om du gillar honom.
Han är 57, bor i Paris och har hus och båt på Rivieran.
Gud, vad ytlig du har blivit.
Det där måste vara kaptenen.
Hej, Kate. Det är jag - Jean-Baptiste.
Jäklar.
- Jag är dubbelt så gammal som du. - Jag gillar äldre kvinnor.
- Varför ljuger du i din profil? - Kvinnor ska se mig som mogen.
Annars känner jag mig klyschig. Ung, rik, snygg med en motorbåt.
Så hemskt förutsägbart.
- Är han din älskare? - Före detta älskare.
Har du kvar lite känslor för honom?
- Jag vet inte. - Det är inte bra att se tillbaka.
- Nej, du har rätt. - Då kan man bli illamående.
- Ska vi åka tillbaka? - Vi ska ut.
- Verkligen? Ut? - På en dejt.
- Inte en dejt. - Jo, en dejt.
Men diamanten då?
- Du klarar väl av det själv? - Vill du inte slutföra det nu?
Jo, men kan du inte fixa det själv? Vi ses på mötesplatsen i Paris.
Okej, jag förstår. Jag drog väl igång det här av en anledning.
Anledningen var de andra, Doreen...
- Då går jag. - Var rädd om henne. - Jag lovar.
- Först tar vi champagne i min villa. - Det är lite tidigt för champagne.
Champagne är det aldrig för tidigt för. Det är alltid för sent.
- Tack och lov, du klarade dig! - Var är Kate?
- Hon är inte här. - Var är hon?
- Hon är med en fransman. - Jean-Baptiste.
- Visste du om honom? - Just det, Jean-Baptiste.
- Visste alla utom jag om fransosen? - Ni är väl ihop igen.
Nej, vi är inte ihop igen. Ni var så glada så vi spelade med.
Det var väl en riktig högoddsare. Det hade inte funkat andra gången.
Exakt. Hur som helst... Diamanten? Var är den?
- Det har blivit en liten försening. - Pen satte mig på sviskonsaft.
Det borde öppna bombluckorna. Kanske? Nej, falskt alarm.
- Vart ska du? - God morgon.
Det ligger en badrock på stolen.
- Förlåt för i natt. - Det var underbart.
- Jag blev full. - Det händer, du är ung.
Du är mycket mer erfaren. Det du gjorde...
Tack.
Vad vill du göra i dag? Vi kan äta frukost där ute-
- och sen ta min båt nånstans. Du kan öva på din franska.
- Gillar du låten? - Jag älskar den.
- Vilka är det? - Free. Du vet - "All Right Now".
- Nej, jag känner inte till bandet. - Nej, klart att du inte gör.
- Linfröna fick det att glida på bra. - Bravo, Jerry.
- Se så vacker den är. Känn på den. - Jag tror att jag står över.
- Var är han den där Diamant-Dave? - Tålamod, kära du, tålamod.
- Jag är säker på att hon kommer. - Jag tror inte det, men tack ändå.
- Vad är "Regnbåtsögat"? - En diamant som vi har stulit.
Vi kidnappade texasborna, dök till ett slott och smet in på ett bröllop.
- Stal ni en diamant? - Ja.
- Jag hinner inte dit. - Jo, det gör du.
Diamant-Dave. Han har inte förändrats alls.
Gå inte med på mindre än tio.
Jag förstår det inte. Hur känner du alla dessa människor?
- Som Diamant-Dave. - När jag var militär...
Jag vet inget om Saigon, Guam eller Främlingslegion.
- Inte ens Diamant-Dave. - Lugna ner dig.
Nej! Vilka är dessa människor? Dessa kontakter?
All metall i dig, ditt förflutna... Jag trodde att jag kände dig.
Åh, Pen...
- Jag är mer än summan av mina delar. - Vad betyder det?
Jag har ingen aning. Men jag vet-
- att jag alltid har älskat dig och alltid ska älska sig. Okej?
- Okej. - Ja.
- Jag fick 15. - Jäklar.
- Man kan flyga överallt härifrån. - Vi har en väska full med cash.
- Penelope! - Ett plan till London om en kvart.
- Jag tycker inte att vi ska ta det. - Kate!
Vad sägs om att kanske resa lite innan vi åker hem?
Resa?
- Dum idé, va? - Ja.
Galen, korkad, dum...
...men lysande idé.
- Varför inte? Vad har vi att förlora? - Förutom vår värdighet.
- Det är värt att undersöka. - Absolut. Vi undersöker.
- Ger du rätt människor pengarna? - Det ska bli en ära.
Jag tog lite. Göm resten under madrassen.
- Vi har ett gömställe under trappan. - Har vi det?
Lycklig resa, mina gamla vänner. Jag passar katten.
- Var rädda om er. - Var väldigt, väldigt stygga.
- Den är jättetung, Jerry. - Kom, min älskling.
- Ja. - Tack.
Kom igen.
Hurra!
Extremt upptagen
Vad ska vi göra nu? Strosa runt i Le Marais?
Det vore trevligt.
Jag tänkte mig nåt lite mer äventyrligt.
Äventyrligt? Fantastiskt. När åker vi?
- Vad sägs om nu med en gång? - Okej.
- Jag känner en man med en båt. - Jaså, det gör du?
Jaså? Va? Var? Nej. Den här?
Hon är vacker. Du gjorde det! Du har gett oss en båt!
Trilla inte ner i Seine nu. Herregud, hon är så himla fin.
Du är så himla fin. Jag är tokig i dig.
SLUT
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2014